I middelalderen opstod en sport.
Lige populær hos adel og bønder -
- skønt kun riddere kunne deltage. Sporten var ridderturneringer.
For en af disse riddere, en ældre, tidligere mester -
- var det enden.
Men for hans væbner, William, var det blot begyndelsen.
- Skal vi hjælpe ham? - Han må tilmeldes om to minutter.
- Ellers må han opgive. - Lån mig dem.
- Højre, venstre. - Tak.
- Død. - Hva'?
3-0 efter to lanser.
Falder Sir Ector ikke af sadlen, har vi vundet.
Han er død.
- Hvad mener du? - Hans livsgnist er smurt ind i lort.
Hans sjæl er væk, men stanken er tilbage. Forstået?
Nej, nej... Nej, han sover, væk ham!
Vi har sejren. Jeg har ikke spist i tre dage!
- Det har ingen af os! - Vi må hente en præst.
Nej, han er ikke død! Vågn nu, kom så!
Kom så!
Forbandede idiot!
Roland...
Sir Ector må melde sig nu eller tabe kampen.
Han er på vej.
Jeg rider i hans sted. Tag rustningen af ham.
Jeg rider i hans sted.
Hold op, jeg rider i hans sted. Hjælp mig.
Hvad er dit navn, William?
William Thatcher, sig mig dit navn!
Det er ikke Sir William... grev, hertug eller Kong William.
- Det er jeg klar over. - Kun adelsmænd må deltage!
En detalje. Det handler om mad. Vil du spise eller ej?
Finder de adelige ud af det, er fanden løs!
Så bed til, de ikke gør det.
Visiret. Vi kommer for sent.
Stillingen er tre lanser mod nul i Sir Ectors favør.
Lord Philip af Aragon, er De rede?
Sir Ector, er De rede?
- Rede? - Ja, jeg har dystet mod Sir Ector.
Som hans måltavle. Du måtte ikke ramme ham.
- Fri mig for detaljer. - Bliv siddende på hesten.
Han skal have 3 point, så han skal slå dig af hesten.
Jeg kender reglerne, Roland.
Jeg har ventet hele mit liv på dette øjeblik.
På at Sir Ector skulle skide sig ihjel?
- Ind i vuggen... - Ind i vuggen!
- William, lever du? - Vi vandt!
Væk! William, kan du høre mig?
- Vi vandt! - Han trækker vejret!
Sir Ector.
Sir Ector, tag hjelmen af.
Deres Nåde, det sidste stød trykkede hjelmen fast på hovedet.
Han siger, det sidste stød...
Sejrherren, Deres Nåde.
- 20. - Nej, 10.
- 15. - Top.
- Tak. - Selv tak.
15 sølvfloriner. 5 til William...
5 til Wat og 5 til Roland, som skal lige hjem til England.
Jeg skal lige på kroen. Åletærte, brieost -
- tansykager med pebermyntecreme.
- Vi kan gøre det. - Vi gjorde det og vandt.
Nej, vi kan gøre det her. Vi kan blive mestre.
Giv mig jeres mønter.
Giv mig nu jeres mønter.
En til dig.
Og en... til dig.
Så har vi 13 tilbage.
13 til træning og udstyr.
Der er turnering i Rouen om en måned, vi kan dele en større præmie.
Om en måned kan vi være på vej til ære og rigdom.
Eller ligge i en grøft med Sir Ector. Nej tak, jeg vil hjem.
Tansykager, kalveboller med dild. Jeg vil have min andel nu!
Vent! Du går den gale vej!
- Du kan ikke engang dyste. - Man skal bare turde.
Mod har jeg. Og teknikken? Den har jeg en måned til at lære.
Og nævn en, der er bedre med sværdet.
- Til træning. - Du er ikke af adelig byrd.
Vi lyver. Hvordan mon adelsmændene blev adelige?
De tog titlen med sværdspidsen. Jeg gør det med en lanse.
- En stump lanse? - Ja! Man kan ændre sin skæbne!
Jeg vil ikke leve resten af livet som ingenting.
Det er ingenting. Der ender æren.
Vi er sønner af bønder. Ære og rigdom er ikke for os!
Men en fuld mave, den drøm kan gå i opfyldelse!
Hvis I kan tage mønterne, så rejs til England og spis kage.
Hvis ikke, følger I med mig.
Se, penge betyder ingenting!
- Der kan du se, hvor sulten jeg er. - Fanden tage din mave, Walt!
Roland, jeg beder dig.
Med 13 sølvmønter kan 3 mænd ændre deres skæbne.
- Gud elske dig, William. - Ja, ingen andre vil.
Uheldigt.
- Han bliver værre. - Ja.
Skift!
Skift.
Kan du se, hvor farligt det er?
Hurtigere... hurtigere, Roland. Brug nu benene!
- En forbier. - Han har gjort det snesevis af gange.
Det betyder vel, vi må gøre det igen.
Kom.
- Kom så, små heste. - Mul ham.
- Hurtigere, hold balancen! - Nej, langsommere, hold den lige.
Jeg fik den! Se, jeg fik den! Jeg fik...
Nu varer det ikke længe...
- Ja, bedre! - Godt!
- Det er min tur til at ride. - Nej, vi er ikke ved milmærket.
Og det er ikke klogt. Sæt en anden ridder ser min væbner ride.
Det giver jeg ikke en heksetand for! Det er min tur nu!
Ingen bør ride. Hesten er ikke, hvad han har været. Og vi har brug for ham.
Godt.
Godmorgen.
- Godmorgen. - Sir?
- Hvad laver De dog? - Trasker.
Trasker. At traske:
Den langsomme, deprimerede, men målrettede gang -
- hos en mand, som har mistet alt undtagen lysten til at holde ud.
Er De blevet udplyndret?
Interessant spørgsmål. Ja, men samtidig et rungende nej.
Det er snarere et slags ufrivilligt fattigdomsløfte.
Men trasken repræsenterer dog stolthed.
Stolthed, beslutsomhed og troen på Gud Den Almægtige.
Gode Gud, red mig fra mine...
...trængsler.
Hvem er De?
Lilium inter spinas. Liljen blandt tornene.
Geoffrey Chaucer af navn, forfatter er gavn.
Chaucer? Geoffrey Chaucer, forfatteren?
- En hvad? - En hvad? En forfatter.
Jeg skriver med blæk på pergament. For en penny skriver jeg alt.
Stævninger, dekreter, påbud, fuldmagter, adelsbreve...
Jeg skriver tilmed digte, hvis musen viser sig.
I har nok læst min bog "Hertugindens fortælling".
- Nå, den var også en allegori. - Det skal ikke ligge dig til last.
Sagde du adelsbrev?
Ja, det gjorde jeg.
Og De er, mine herrer?
Jeg er Sir Ulrich von Lichtenstein fra Gelderland.
Og dette er mine tro væbnere: Delves fra Dodgington.
Og... Fowlehurst fra Crewe.
Richard Løvehjerte, mig en fornøjelse.
Nej, Karl den Store, nej, Johannes Døberen!
Var Deres tunge, sir, eller mist den.
Se, det tror jeg på, Sir Ulrich.
Tak... Geoff.
Har De mere at sige, hr. Nøgen, eller kan vi gå videre?
- Skal I til turneringen? - Det er vejen til Rouen, ikke?
Ja, det er et spørgsmål. De begrænser feltet i Rouen.
Ædel byrd i fire generationer på begge sider af familien kræves.
Adelsbrev må kunne fremvises.
Hør her. Giv mig tøj, sko og giv mig for Guds skyld mad.
Lad mig ride den hest lidt, og du får dit adelsbrev.
- Adelsbrev. - Vi behøver ham.
- Lad mig klare det. - Vær nu flink.
Flink, flink...
Hvis du... forråder os -
- skal jeg vende vrangen ud på dig -
- til dine indvolde bliver udvolde!
Jeg skal vride... alle...
Smerter!
Mange smerter!
Turneringspladsen Rouen
Må jeg præsentere Sir Ulrich, hvis morfader var Shilhard von Rechberg -
- søn af hertug Guelph af Saksen, søn af Ghibellines, søn af Wendish.
- Wendish arvede... - Tak, herold.
Seks generationer er mere end nok. Vis mig adelsbrevene.
Vis, i hvilke discipliner Lord Ulrich skal deltage.
Han møder først Roger Lord Mortimer.
Mange tak.
Utroligt, du gjorde det jo, Chaucer! Tak, jeg troede ikke på det.
Det var så lidt, William. Nu vil jeg se mig lidt omkring.
- Vær min herold og få del i præmien. - Top.
Men nu vil jeg tale med en mand om en hund.
Jeg gik mig ud fra Cheapside
for lykken grant at søge
jeg gik langs floden Themsen
og hvor dog vandet stank
Der mødte jeg en fager mø
hun sagde hun hed Nell
Held og gæld rimer på Nell.
- Vil De tale med mig? - Tale...!
Sir, mit køn udmærker sig ved sin tavshed.
De skal tale, om det så koster mine ører.
Godt, jeg ønsker ikke tavshed i mit liv.
Sig mig Deres navn.
- Ville De spørge, hvis jeg var grim? - Ja!
Jeg mener nej, jeg mener...
De skænder Guds hus!
Nå... nå!
- Sig mig Deres navn, kvinde. - Hvad vil De med det, Sir Jæger?
- Kald mig en ræv, det er jeg for Dem. - En ræv?
Det skal De være, til jeg kender Deres navn, skønne dame.
Han er smuk, må jeg indrømme.
Chokerer dette ikke Dem, mine damer?
Jo da, Deres Nåde. Jeg ler blot for at holde tårerne væk.
Skønhed er en forbandelse.
Bed til, at din skønhed falmer, så du bedre kan tjene Gud.
Det gør jeg, Deres Nåde. Hele tiden.
Hvorfor har du forbandet mig med dette ansigt, Gud?
Guds vilje har et formål, skønt vi ikke kan se det.
Hvor er den yndig!
Sir Ulrich von Lichtenstein -
- besejrer Roger Lord Mortimer med en lanse mod nul.
Rolig, ellers tror de, jeg aldrig har brudt en lanse før.
- Det er det jo også, William! - Sir Ulrich har brudt tusinder.
- Du skal i sværdringen nu. - Min rustning er løs.
- Lort, jeg kan ikke blokere et slag. - Vi kan ikke nå at ordne det.
Det var en fejl med to discipliner. Jeg når ikke at få vejret.
- Jeg trækker mig fra sværd. - Det er du bedst til.
Præmierne er større i dysten. Og prestigen.
Ulrich von Lichtenstein? Simon Stævningsmand.
De venter i sværdringen.
Jeg må holde Dem tilbage på Deres herolds vegne.
Du blev ikke udplyndret, vel?
Jeg har et spilleproblem. Jeg kan ikke lade være.
Og disse mennesker... flår bogstavelig talt skjorten af en.
Hvad venter du, vi skal gøre?
Han lovede, at De, hans herre, ville betale os.
- Og hvem er så du? - Peter.
En ydmyg afladskræmmer og leverandør af religiøse relikvier.
- Hvor meget skylder han dig? - 10 guldfloriner.
- Dit beskidte skvat! - Nej!
- Smerter! Mange smerter! - Wat, slip ham!
Hvad ville I gøre ved ham, hvis jeg nægtede?
Vi ville, på Vorherres vegne -
- tage det fra hans kød, så han kan forstå -
- at hasard er en synd.
Hjælp mig. Vær nu rar, Will.
Vil De ikke nok hjælpe mig, Sir Ulrich?
Jeg lover, De ikke vil fortryde det.
Jeg har ikke pengene.
Slip ham og giv ham for Guds skyld hans tøj.
- Så får I Dem. - Top.
Du løj!
Ja, jeg løj, jeg er forfatter!
Jeg giver sandheden spillerum. Her er Ulrich von Lichtenstein...!
For sent. Han er råbt op.
10 slag med sværd. Sir Ulrich forsvarer sig først.
- Lad være at lade ham ramme dig! - Hold kæft!
To træffere for Sir Walter Loring! Sir Ulrich angriber!
- Så er din tur! - Kom så!
Jeg har lært ham det!
Sir Ulrich vinder med fem træffere mod to!
Ja! Besku Lord Ulrich! Klippen, den hårde sten!
Som en vind fra Gelderland suser han forbi -
- blæst hid langt hjemmefra på jagt efter ære og berømmelse!
Vi vandrer i hans turbulens' have!
Ja!
- Du er mesteren! - I sværd!
- Er det ikke derfor, vi er her? Kom. - Vil I røre ved ham?
Vi skulle have gemt penge til smeden.
Jeg lover at betale senere...
Nej, penge!
- Undskyld... - Penge først, ingen løfter!
- Undskyld, sir? - Prøv beslagsmeden.
En kvinde?
Tiggere kan ikke være kræsne, Deres Nåde.
Tak.
- Undskyld... - Jeg arbejder ikke gratis.
Jeg kan ikke dyste i en hullet rustning.
Dit problem, ikke mit. Hver sveddråbe har sin pris.
Godt, de sagde også, jeg var dum at spørge.
- Hvem? - De andre våbensmede.
Kunne jeg ikke, fordi jeg er kvinde?
Nej, du var god til hestesko, men elendig til rustninger.
At du er kvinde blev slet ikke nævnt.
Kattekød, varm vin!
- Frue, jeg vil vinde titlen for Dem. - Nej, det vil jeg!
Må jeg præsentere grev Adhemar, vinder i Frankrig -
- og stormester i Saint-Emilion.
Alt det er glemt, jeg står over for kristenhedens smukkeste kvinde.
Kæmper De kun på skrømt, eller fører De også rigtig krig?
Jeg leder de frie tropper. Min hær er i Sydfrankrig i øjeblikket.
Geoff, der er mit hjertes dame.
- Du stiler for højt, William. - Jeg kender ingen andre måder.
- Koncentrer dig! - Hvad skal jeg sige til hende?
- Hvad synes De om turneringen? - Den er så abrupt.
- Og jeg forstår ikke reglerne. - Så skal jeg belære Dem.
En kamp består af tre lanser.
Et point gives for at bryde en lanse mellem liv og hals.
To point for at bryde den mod hjelmen. Det er svært.
Som regel glider lansen af på hjelmen og forbliver ubrudt.
Og tre point for at tvinge en rytter til jorden.
Og lykkes det, vinder man også hans hest.
- Dør mænd i turneringer? - Lansernes spidser er stumpe.
Men naturligvis sker der ulykker.
Selv er jeg aldrig blevet stødt af sadlen.
Heller ikke jeg.
Deres navn, frue. Jeg må vide det.
- Sir Jæger, De fremturer. - Måske har engle ikke navne.
Kun smukke ansigter.
- Og De er? - Jeg er... øh...
Har De glemt det, eller er Deres navn "Sir Øh"?
Ulrich von Lichtenstein fra Gelderland.
Det ville jeg også glemme, sikke en mundfuld.
- Deres rustning, sir. - Ja?
Så stilfuldt antik. De vil starte en ny mode, hvis De vinder.
Så kan min farfar bære sin offentligt igen.
Og et skjold... hvor snurrigt.
Nogle af disse fattige landriddere er ikke stort andet end bønder.
Anden søn af Sir Wallace Percival, tredje jarl af Warwick.
Mine herskaber -
- det er mig en ære at præsentere min lensherre, Sir Thomas Colville!
Du er god.
Du er vældig god.
Ærede herskaber...
...og alle andre her, som ikke sidder på en pude!
I dag... i dag -
- er I ligemænd!
I er alle lige velsignede -
- for jeg har stoltheden, æren, nej, fornøjelsen af -
- at præsentere for Dem en ridder faldet efter riddere!
En ridder, som kan føre sin familie tilbage til før Karl den Store!
Jeg mødte ham første gang på et bjerg nær Jerusalem -
- hvor han bad Gud om tilgivelse -
- for det saracenerblod, der var udgydt af hans sværd.
Han forbløffede mig igen i Italien, da han reddede -
- en faderløs skønhed fra at blive skændet af sin tyrkiske onkel!
I Grækenland -
- tilbragte han et år i tavshed.
Blot for bedre at forstå lyden...
...af en hvisken.
Så uden yderligere forskønnelser og mere ståhej -
- kommer her sjælefredssøgeren, italiensk jomfrudoms beskytter -
- håndhæveren af Vorherres vilje -
- i egen høje person, Sir Ulrich von Lichtenstein!
Tak... tak, jeg er her hele ugen.
- Det var anderledes. - Vi bør fejre vore forskelligheder.
Men nok ikke offentligt.
- Du... - Ja, mester Fowlehurst, jeg ved det.
- En god gang mul er på vej. - Ja... ja.
Jeg fangede deres opmærksomhed. Vind du nu deres hjerter.
- Det var rigtig godt. - Så hun det?
- Så hun mig? - Ja da.
- Så hun mig blive ramt? - Ja.
- Blev hun nervøs? - Hun var ved at dåne.
Colvilles teknik er perfekt. Jeg har aldrig set ham før.
Nej. Men denne Lichtenstein.
Teknikken rudimentær, ingen stil.
Men han er frygtløs.
Hvorfor frygtløs?
Splinter kan trænge ind i visirets åbning.
De fleste riddere løfter hagen i sidste øjeblik.
Man ser ikke modstanderen, men beskytter øjnene.
- Det gør denne Ulrich ikke. - Han holder blikket på målet.
En ægte jæger.
Sir Ulrich... jeg er færdig.
Men jeg har aldrig givet op før.
Jeg vil gerne have æren... i behold.
Uafgjort. Colville er skadet.
Colville trækker sig. Ulrich går videre.
Hvorfor gjorde Ulrich det ikke af med ham?
Han viser nåde.
Så viser han svaghed. Det er, hvad nåde er.
For sejrens skyld, William, sov nu.
Jeg kan ikke.
Kærligheden har givet mig vinger, så jeg må flyve.
Jeg kan ikke forklare det.
Jeg føler mig som en digter.
Nå, men du lyder som en idiot. Du kender ikke engang hendes navn.
Hendes navn?
Hendes navn er Afrodite.
Calypso, Venus. Vælg selv.
Kvinder gør hjertet svagt.
Og uden hjertet kan du ikke vinde.
- Jamen hendes øjne... - Koncentrer dig.
Grev Adhemar hilser.
Han sagde, han vil vinde turneringen for dig.
Han har vundet mange. For sig selv og sin egen ære.
Det betyder intet at sige, han vinder dem for mig.
- Han ønsker at tale med dig igen. - Ikke for at høre, hvad jeg siger.
Adhemar vil have tavse kvinder.
Ville du ønske, Sir Ulrich vandt turneringen for dig?
Nej.
Og han er den eneste ridder, der ikke har lovet at gøre det.
Sir Ulrich von Lichtenstein...
Jeg ville ønske, han vandt mit hjerte.
Herlig.
Grev Adhemar. Jeg har vist aldrig set ham tabe.
Slå ham, og du vil se det på tæt hold.
Min herre!
Sir Ulrich.
- Christiana. - Min frue beder Dem bære dette.
Naturligvis.
Jeg skulle også fortælle hendes navn.
- Det er Jocelyn. - Jocelyn...
- Au revoir. - Au revoir.
Åh, Jocelyn...
Koncentrer dig!
Jeg kan ikke få vejret.
Overhovedet ingen stil. Men det har en ambolt heller ikke.
- Han slår som en hammer. Utroligt! - Men ikke perfekt. Han sigter højt.
Vrid skulderen tilbage.
Støder han i venstre side, er jeg færdig.
Jeg har ikke sagt, det ikke er risikabelt.
ULRICH, ULRICH, ULRICH...!
William?
William, kom her.
Op med dig.
En dag bliver jeg ridder.
En tækkemands søn ridder? Hvorfor ikke prøve at vende skæbnen?
Kan man det, far? Kan man vende skæbnen?
Ja, William. Alt er muligt, hvis man tror nok på det.
Op med dig.
De har meget at lære, Ulrich.
Opsøg mig, når De er værdig.
Jeg skal mule dig i røven!
- Bravo, Deres Nåde! - Dit svin!
Gå hen og tag dig af Ulrich. Tag dig af Ulrich!
Bravo, Deres Nåde. En ærefuld sejr.
Frue, dette er vist Deres.
Langspyd til fods: Pandolfo Malatesta.
Sværd til fods: Ulrich von Lichtenstein.
Og endelig dyst til hest og turneringsvinder:
Adhemar, greve af Anjou.
Her er Deres mestre!
Næste gang jeg ser Dem, vil De ligge på ryggen og se op på mig.
De er blevet vejet, De er blevet målt.
Og De er blevet fundet for let.
- Vind sværdet, og vi bliver rige. - Jeg kæmper ikke i sværd igen.
- Det er din bedste disciplin. - Jeg vil være turneringsmester!
10 floriner. Det skulle være nok.
Det er terningespil i aften. Føler du dig heldig.
- Har du tøj nok på? - Gå, jeg er færdig med jer.
Jeg skal blot lige have hævn.
Hvad i alverden kan du gøre mod os?
Jeg vil afklæde jer i bogform. Hver eneste bums og karakterbrist.
Jeg var nøgen en dag. I vil være nøgne i evighed!
Jeg har en fornemmelse af, at vi mødes igen.
Her, beslagsmed, tag, hvad vi skylder dig.
Rustningen, du bærer, er ikke lavet til dig, vel?
- Og hvad så? - Jeg kan lave dig så let en rustning.
- Og hvad vil det koste mig? - Tag mig med til Paris.
Vi rejser alene. Tag dit guld og gå.
- Se, hvad du kan få. Vi andre pakker. - Hvorfor rejser vi allerede?
Turneringen i Lagny-sur-Marne er om en uge. Vi kan gå og spare hesten.
Nej, du må til banketten, danse og vise dig.
Så Adhemar kan le af mig igen? Nej!
- Jo! - Nej!
Min frue ønsker at vide farven på din herres tunika i aften.
- Hans tunika? - Ja, så hendes kjole passer i farven.
Vi må desværre meddele Deres frue, at han ikke...
Herold, svar ikke, når du ikke har svaret!
Væbner, svar hende. Hvad farve er min tunika i aften?
Grøn...
Kantet med en form for bleggrøn.
Med træpinde.
Det skal jeg fortælle min frue.
- Det er en katastrofe! - Vi skal nok finde en tunika til dig.
Det er ikke katastrofen, Roland.
Jeg kan ikke danse.
Og en og to og tre og fire.
Og hånden skal være let som en pipfugl på en gren.
Og en og to og tre og fire.
Wat fører ikke, han følger som en pige.
Og en og to -
- og dreje, dreje, dreje.
Og en og to og det er stadig galt.
Og en og to og tre og fire.
Du kan slå mig hele dagen, for du slår som en... hvad?
- En pige. - Så er det nok!
- Rolig, Wat! - Han begyndte!
- Kan du gøre det bedre? - Ja, selvfølgelig.
- Godt, så vis os det. - Nej.
Hvis jeg skal sy den her, må du lære at danse. Bed hende nu pænt.
Undskyld, Kate.
Jeg ville høre, om du vil vise os, hvordan man danser.
- Vil du ikke nok? - Ja.
Og en og to, tre og fire.
Fem, seks, syv, skift partner.
Og en, to, tre, fire -
- fem, seks, syv, polonæse!
Og en... Du skal vel ikke have håret sådan?
Er der en anden måde?
Sir Ulrich, De ser fantastisk ud.
Jocelyn, De ser...
De...
De minder mig om Bibelen.
Da Gud standsede solen for at give Joshua mere tid til at slå amoriterne.
Det forstår jeg ikke.
Hvis jeg kunne bede Gud om én ting -
- ville det være at standse månen.
Standse månen og lade denne aften -
- og Deres skønhed vare evigt.
Hvilken dans vil De have? En coranto?
Eller en basse-dans?
Sir Ulrich.
Hvorfor viser De os ikke en dans fra Deres land?
Vis os en dans fra Gelderland.
Ja, Gelderland.
Den minder meget om en farandole.
Men med visse forskelle.
Man skal bukke.
Og...
Indtag Deres pladser!
- Hvad er der? - Jeg ved ikke rigtig.
- Den er for lille og for let. - Han bliver knust, dræbt.
Nej, jeg varmer stålet på en ny måde. Den er tyndere og mindre.
- Men lige så stærk. - Hvad er det?
Mit mærke. Hvis en anden ridder skulle beundre min rustning.
Drej og bøj dig, bevæg dig i den.
- Jeg bliver ramt til sidst. - Og så dør han.
Har du i det mindste modet til at prøve den?
- Alt vel, Will? - Jeg mærkede intet!
Turneringspladsen Lagny-sur-Marne
- Hvad hedder den ridder? - Piers Courtenay.
Han har hævet skatterne tre gange i år for at betale turneringer.
Hans folk sulter, mens han går til banket.
Det er sikkert rigtigt.
Ulrich von Lichtenstein.
Hans Nåde, grev Adhemar, søn af Philippe de Vitry -
- søn af Gilles...
...leder af de frie tropper, sin enorme manddoms forsvarer -
- et lysende eksempel på ridderlighed og champagne.
Flot arbejde! Bravo!
Studer Adhemars bevægelser. Har han en svaghed, finder vi den.
Min herre, anden søn af Sir Wallace Percival.
Det er mig en stor ære...
...en stor ære at præsentere...
Det er Edward, Deres Nåde. De er sikre på det.
...den berømmelige Sir Thomas Colville!
Adhemar har trukket sig!
- Det kan kun betyde én ting. - En kongelig.
Jeg ser, hvad jeg kan finde ud af.
- Klar til at sænke flaget. - Nej, ikke endnu. Hør på mig...
- Musiker, fanfare! - Jeg må tale med min herre.
Så se, om du kan nå det inden Kristi genkomst.
Vent! Vent!
Colville er Edward, Den Sorte Prins af Wales, Englands kommende konge.
- Han er forklædt som jeg. - Han har slået alle fjender.
- Han har aldrig tabt et slag. - Vi ved, hvem han er.
Du må trække dig, Will. Sig det, Geoff.
Giv mig lansen!
Lanse!
Milde moster!
Dysten er uafgjort!
- Du bringer en kongelig i fare! - Han bringer sig selv i fare.
Godt kæmpet, Sir Ulrich, ligesom i Rouen.
I lige måde... Prins Edward.
- De vidste, hvem jeg var? - Ja.
- Og red alligevel? - Jeg kender ikke til at trække mig.
Heller ikke jeg.
- Men det sker dog. - Ja, det gør.
- Held og lykke i turneringen. - I lige måde.
Vinder i dysten og turneringsmester -
- Ulrich von Lichtenstein.
- Smelt det, sælg det. - Ja, Deres Majestæt.
- Du er turneringsmester! - Ikke før jeg besejrer Adhemar!
Sir Ulrich.
- Hvad skal De have på i aften? - Ingenting.
- Så skaber vi furore. - Trættes De aldrig af at tage tøj på?
Hun taler vist om at tage det af, Deres Nåde.
En blomst er kun så smuk som sine kronblade, ikke?
- En blomst duer ikke til noget. - Ikke det?
Man kan ikke spise en blomst. Den holder ikke en varm...
Og en rose har heller aldrig slået en mand af sadlen, vel?
Du er bare en dum pige, ikke også?
Hellere en dum pige med en blomst -
- end en dum dreng med en hest og en pind.
Farvel.
Det hedder en lanse. Hallo!
Jeg har nyt. Adhemar er kaldt hjem til de frie tropper.
Den Sorte Prins har befalet det. Han kan være væk hele sæsonen.
Først Jocelyn og nu Adhemar.
- Det var flot. - Ja, det var flot.
Hvad er der?
Sydfronten Slaget ved Poitiers
Turneringsresultaterne, Deres Nåde.
Ulrich... Ulrich.
Geoff... Jeg må skrive et brev.
Kære Jocelyn... Nej, min kæreste Jocelyn er bedre.
Jeg savner dig... Var det forkert?
Du bestemmer. Det er din begravelse, brev, mener jeg.
- Sig noget om hendes bryster. - Ja, du savner dem.
Hendes bryster?
Ja, men jeg ville hellere nok se over hendes bryster.
- Jeg savner hendes hals? - Højere, mod himlen.
Mindst månen. Hendes bryster var ikke så imponerende.
Månen?
Det er mærkeligt at tænke på -
- at jeg ikke har set dig i en måned.
Jeg har set nymånen, men ikke dig.
Jeg har set solnedgange og solopgange -
- men intet til dit smukke ansigt.
Det er vældig godt, William.
Jeg kendte engang en pige...
Hun knuste mit hjerte, men jeg sagde...
Mit knuste hjertes skår er så små, at de kan gå igennem et nåleøje.
Han skriver, som om jeg var død.
Ja, frue. Han dør også.
Hun lavede mad for hertugen af York.
Jeg savner hende, som solen savner blomsten.
Jeg savner dig, som solen savner blomsten.
Som solen savner blomsten i vinterens hjerte.
I stedet for skønhed at rette lyset mod, hærdes hjertet -
- som den frosne verden, dit fravær har forvist mig til.
Hernæst skal jeg kæmpe i Paris. Der bliver tomt og koldt uden dig.
Det er godt.
Og så afslutningen.
Med håb. Kærlighed bør slutte med håb.
Min mand, må han hvile i fred, sagde noget, jeg aldrig glemmer.
Håbet leder mig...
... det får mig igennem dagen og især natten.
Håbet om, at jeg ikke for sidste gang har ladet blikket hvile på dig.
Og afslut det med: Med al min kærlighed. William.
Du mener vel Ulrich?
Med al min kærlighed -
- forbliver jeg dit hjertes ridder.
Min herre håbede på, De også havde noget at sende ham.
Kykkeliky første gang: "Jeg vil ikke fornægte ham."
Kykkeliky anden gang: "Jeg vil ikke fornægte ham." Tredje gang:
"Jeg fornægter ham." Tre gange...
Ingen Adhemar.
Ingen Adhemar!
Wat!
Lad mig høre, så du hende? Læste hun brevet?
- Ja og ja. - Og?
Hun kommer til Paris!
Gav hun dig noget med til mig? Et brev? Et minde?
Et minde? Ja, hun gjorde.
Ja... Ja, jeg mener...
Hvad er der, Wat? Giv mig det nu.
Ja... Ja!
Hun... Hun bad ham... Det betyder at... Ja!
Cinquante. Det er en godt, lige tal.
De vil vædde på, at en franskmand, ikke Sir Ulrich, vinder.
- Men indsatsen er 50 floriner. - Det er jo alt, hvad vi har.
- Ulrich mod alle franskmænd her? - Han har vundet fire i træk!
- Og Adhemar er her igen ikke. - Men John Beaumont er.
Grev Theobald og Philip af Burgund. Alle franske mestre.
En englænder vinder ikke denne franske turnering!
Engelske ben står usikkert på fransk jord!
- Vous parlez à moi? - Hold kæft derovre!
Roland, det er et godt væddemål. Vinder vi, kan jeg købe en kro.
- Jeg kan skrive på fuld tid. - Og en smedje til mig.
Fransk vin er for stærk for engelske maver!
Jeg er så tæt på at mule dig! Pas på, Quasimodo!
Jeg vil bare hjem. Og jeg har penge til den rejse 100 gange.
Og allervigtigst, fordi Paven selv er fransk!
Nå, men Jesus er engelsk! Vi er med.
- Ja! - Han taber ikke med prinsessen her.
Han er blond, han er fuld han slår alle helt omkuld
Lichtenstein! Lichtenstein!
Han er blond, holder stand han er fra Gelderland
Han er fra Gelderland!
Gelderland! Gelderland! Gelderland!
- Tror du, han kommer? - Så sikkert, som at solen vil stå op.
Foretrækker du katedraler?
Jeg kommer for at skrifte.
Og for at se mosaikkerne.
En overdådig farvepragt i en trist og grå verden.
Synes du ikke?
Det er smukt.
Sådan har jeg det med brevet, du sendte til mig.
Tal til mig. Sig de ord.
- Jeg vil vinde turneringen for dig. - Hvabehar?
Jeg vil vinde den i dit navn. Alle riddere, jeg slår, er for dig.
Din skønhed vil reflekteres i styrken i min arm og min hests flanker.
- Vil den det? - Ja.
- Hvad? I dens flanker? - Ja.
Jeg vil høre poesi, Ulrich.
Jeg er ikke parat.
Det er jeg. Hvorfor skal kvinders lod følge mænds skema?
Mænds dag er mere travl og...
Der lægges mere beslag på mænd.
- Siger du det? - Ja! Måske...
- Nej? - Jeg kræver poesi!
Jeg vil have det, og jeg vil have det nu.
Dine bryster...
De er under din hals, hvor...
Jocelyn, hvordan kan jeg bevise min kærlighed til dig? Hvordan?
- Er det et oprigtigt spørgsmål? - Ja.
Vil du bevise din kærlighed, må du gøre dit værste.
Mit værste? Hvad mener du?
I stedet for at vinde og ære mig gennem dit store ry -
- skal du gå imod din natur og kæmpe dårligt... tabe.
Det beviser kun, at jeg er en taber!
Nej! Det vil bevise din kærlighed, gå mod din egenkærlighed.
Du ville lyde din elskede og ikke dig selv.
- Tys, kvinde! - Tys ikke på mig og spar ham!
Gå herfra. Gå!
Hvad er dit svar?
Jeg vil ikke tabe.
Så elsker du mig ikke.
Den italienske jomfrudoms beskytter.
Lansen, der begejstrede Frankrig, riddernes ridder!
Han lod pisken smælde i La Rochelle!
Håndhæveren af Vorherres vilje!
I egen høje person...
Sir Ulrich von Lichtenstein!
Kors, hvor er jeg god!
Hans hests flanker!
Det betyder måske kærlighed, hvor han kommer fra.
- Hvad laver du? - Taber.
- Jeg forstår ikke. - Det gør jeg heller ikke.
Han elsker mig.
Er du blind? Så du ikke flaget?
- Jo, jeg så det. - Jeg ved det!
Du vil være bagud for at gøre sejren mere dramatisk!
Jocelyn sagde, jeg skulle tabe for at bevise min kærlighed.
- Kors, så hellere blind. - Alle kvinder vil have et bevis.
- Bevis på hvad? - At de ikke har spredt ben forgæves.
- Jeg har ikke spredt hendes ben. - Hvorfor gør vi så det her?
Fordi!
Fordi... jeg elsker hende.
- Jeg mister alt! - Sådan er hasard.
- Smerter, mange smerter! - Men det er meget romantisk.
- Er du kvinde eller smed? - Sommetider er jeg begge dele.
Sæt ham ned.
Ingen ridder har vundet alle sine dyster endnu.
Vinder du resten af dine kampe, og de andre slår hinanden -
- kan du nå semifinalen, finalen.
- Rustningen har bevist sin duelighed. - Har du bevist din kærlighed nu?
Wat, du kan da huske kirken som barn? Skrækken og lidenskaben.
Sådan får hun mig til at føle.
Derfor beder jeg til Jocelyn og ingen andre.
William, det er blasfemi.
- Må jeg brænde i helvede så. - Træk dig.
Tab på den måde, tag ikke imod flere tæv.
Min frue siger, at hvis De elsker hende...
Ja, så må jeg tabe. Ser hun ikke på?
Hun siger, hvis De elsker hende, taber De ikke mere.
At hvis De elsker hende, vinder De turneringen.
Der står hun, kærligheden selv, din Venus!
Og hvor jeg dog hader hende.
- Jeg forstår ikke kvinder. - Heller ikke jeg, men de forstår os.
Nej, måske ikke dig.
Ja! Kvinder...!
48... 49... og 50!
Mange tak, mine herrer. Det har været en fornøjelse.
Opsøg os, hvis I er i London. Til verdensmesterskabet måske.
Se nu ikke så triste ud. Her, jeg giver et glas.
Han er hurtigt, han er sjov, skaffer penge til mit behov! Lichtenstein!
Guinevere kommer til Lancelot.
Tag Dem godt af ham, frue, tag Dem godt af ham.
- Vi savnede Dem til banketten. - Vi?
Jeg.
Jocelyn... Deres præmie.
Min præmie?
Jeg er ikke nogen præmie værd.
Hvem er så?
Min pige siger, at Deres væbnere sommetider kalder Dem William.
Er det rigtigt, Sir Ulrich?
Ja... Ja, det er rigtigt.
Dit navn spiller ingen rolle for mig.
Bare jeg kan kalde dig for min.
Jamen, Jocelyn, jeg er jo din.
- Forbandede pige! - Du må have en sårlæge.
Han siger, jeg overlever, men det føles ikke sådan.
Dine smerter er mit værk.
Ja, det er.
Men... min far...
...lærte mig at tage det onde med det gode.
- Det gode, du taler om... - Ja?
...bliver også mit værk.
Hvornår har I sidst været hjemme? Jeg har kun været væk i et halvt år.
- Det er to år siden. - Tre år.
Fem... fem lange år.
William?
12... 12 år.
Han skal altså være lærling?
- Hvor længe? - I syv år.
Sir Ector?
Jeg er tækkemanden. Vi talte ved London Stadion.
Åh ja, det husker jeg. Er det drengen?
Træd frem og lad mig se på dig.
Pas på med den, Roland!
Er du bange for mig, dreng?
Har du de fleste af dine tænder?
Vis mig din arm. Har du en stærk arm?
Han er et udsultet, lille fugleskræmsel.
Men han er en rask dreng.
Jeg kan vise dig en stor verden fuld af eventyr og underværker -
- som du endnu ikke har drømt om.
Kan du pakke min hest og føre den?
Så sig farvel til din far, lad os komme af sted.
Han er en rigtig ridder, William. Kig efter og lær alt, hvad du kan.
Det er alt, hvad jeg kan gøre for dig.
Gå nu, vend din skæbne og lev et bedre liv end jeg.
Roland, vis drengen hans pligter.
- Far, jeg er bange! - For hvad?
- Jeg kender ikke vejen hjem! - Vær nu ikke dum, William.
Du følger bare dine fødder.
London.
Verdensmesterskabet
Lad os høre jer, London!
- Jeg har nyt. Adhemar er tilmeldt. - Han er vel blevet ked af krig?
Nej, Den Sorte Prins tvang ham til at opløse sin hær.
De svirede og plyndrede byer -
- stjal, myrdede og skændede kirker.
De begik de ældste synder på de nyeste måder.
Så mødes vi omsider igen, Sir Ulrich. Og til verdensmesterskabet.
Som jeg før har lovet, vil De ligge på ryggen og se op på mig.
Lad fortiden ligge.
De har klaret Dem godt i mit fravær, på og uden for pladsen, hører jeg.
De har vundet præmier, heste og kvinder.
- Opstiller De dem i den rækkefølge? - Normalt, med få undtagelser.
Hun er smuk, ikke? Et ægte fuldblodstrofæ.
- Ikke sandt? - De taler, som var hun en måltavle.
- Er hun ikke det? - Nej.
Hun er pilen.
Jeg har indledt forhandlinger med hendes far.
Jeg vil gøre hende til min brud.
Hun vil få saddel på og anbragt på min kaminhylde.
Måltavle eller pil gør ingen forskel. Jeg vil have hende.
ULRICH! ULRICH! ULRICH!
- Hvordan ville du slå ham? - Med en kæp, når han sov.
Men til hest med en lanse -
- er den mand uovervindelig.
Davs med dig.
- De er Sir Ulrich von Lichtenstein. - Ja.
De er min yndlingsridder. Når vi dyster, er jeg altid Dem.
Hvad laver De her i Cheapside? Der er intet optog i dag.
Kan du holde på en hemmelighed?
Jeg er født i Cheapside, lige rundt om det hjørne.
- Er det rigtigt, Sir Ulrich? - Ja.
Jeg bor lige der.
- Hvor gammel er du? - Ni og et halvt.
Ni og et halvt? Kan du mon huske en mand -
- der måske døde, før du blev født.
Han var høj som en ridder. Han hed John Thatcher.
Ja, selvfølgelig kan jeg huske ham. Han bor der stadigvæk.
Sommetider sidder han ved vinduet, men ingen ved hvorfor.
- Hvad mener du? - Han er blind, sir.
Er her nogen?
Jeg er ikke færdig med nettet. Kom tilbage i morgen.
Hvem er du?
En ridder.
Mit navn er Ulrich.
Ulrich? Det navn hører jeg blive råbt på stadion.
- Hvad bringer Dem hertil? - Jeg har nyt, mester Thatcher.
- Nyt om Deres søn. - Om min William?!
Kom indenfor, sir.
Hvad nyt? Lever han?
Ja, han lever.
Han har det særdeles godt.
Han ville have, De skulle vide -
- at han trods alt vendte sin skæbne.
Og har han fulgt sine fødder?
- Har han endelig fundet hjem? - Ja.
- Far! - William, min dreng!
Jeg ville gerne møde denne Wat og Roland.
Det skal du nok komme til, far.
Og hvad med kvinder? Har du en bestemt eller mange?
Der er en bestemt.
Hende vil jeg også gerne møde.
Det går ikke med det hul, far. Ikke i en tækkemands stue.
Det er passende nok for en blind tækkemand.
Jeg er tækkemandens søn, jeg skal lave det for dig.
I live, tænk jer! Jeg troede, han var død, men han var så stærk.
Jeg kan huske... Geoff og Jocelyn!
Dagen bliver bedre og bedre.
Er nogen død?
- Sir Ulrich von Lichtenstein. - Hvad?
Adhemar... fulgte efter dig i går aftes.
Til Cheapside. Han siger, han så din far.
Will, de har bedt mig om dit adelsbrev.
De venter på turneringspladsen. De vil arrestere dig.
En halv snes gardere. De sætter dig i gabestokken.
Jamen jeg skal møde Adhemar om fem minutter.
Nej, du har opgivet.
- Det er allerede noteret. - Få hestene sadlet op.
De kan arrestere din bagage, ikke dig.
Holdt.
Nå, hvad synes du så -
- nu da du ved, hvad jeg er?
At vide, hvad du er, William, ville tage et helt liv -
- hvilket jeg gerne giver, men nu må du flygte.
- Flygt, og jeg flygter med dig. - Jocelyn, jeg kan ikke flygte.
Jeg er ridder, og jeg skyer ikke faren!
En ridder af hjertet, men ikke på papir! Og de regner ikke andet.
William, jeg elsker dig!
Jeg elsker dig... dig.
- Jeg vil ikke se dig i gabestokken! - Men du vil se mig flygte? Nej!
Fanden tage din stolthed. Det er kun dig, der ikke vil se dig flygte.
Den er det eneste, de ikke kan tage fra mig.
Jo, det kan de, og det vil de. Du kan tro, de vil.
Men kærligheden kan de ikke tage.
Og hvor skal vi bo?
I min rønne?
Sammen med grisene om vinteren, så de ikke fryser?
Ja, William, sammen med grisene. Sammen med grisene.
De fattige kan gifte sig af kærlighed.
Jocelyn, du ved ikke, hvad du taler om!
William, jeg beder dig. Gør det nu.
Flygt for kærlighedens skyld.
Roland, vil du se mig flygte?
- Og du, Geoff? - Ja, med alle mit hjertes skår.
Wat, du og jeg flygter ikke.
Jo.
I dag gør vi det.
Flygt, William.
Nej! Jeg vil ikke flygte!
Jeg er ridder!
Ja, drenge, alting har en ende.
Lad os ende det sammen.
Du vil fjerne dig fra denne ærens plads.
- Jeg er her for at kæmpe. - Du er her for at blive arresteret!
Den, der stræber efter at nå en stjerne -
- snubler ofte over et enkelt græsstrå.
Du er blevet vejet.
Du er blevet målt.
Og du er blevet fundet for let.
Man mister det ene eller det andet... William.
I hvilken verden kunne du nogensinde have besejret mig?
Gå, Roland. Lad dem få mig.
Gud elske dig, William. Og det gør jeg med.
Gå! Forsvind herfra!
Ellers skal jeg mule jer! Med Jesus af Nazaret -
- og hans hellige moder Maria som vidner skal jeg mule jer!
Jeg skal flå jer i stumper og stykker!
Og brække benene på jer! Smerter! Mange smerter!
Vi er i knibe.
Hør på mig!
Sikke et par vi er, hvad?
Vi prøver begge at skjule, hvem vi er, men begge ude af stand til det.
Dine mænd elsker dig.
Om jeg så ikke vidste andet om dig, var det nok.
Men du turnerer også, når du burde trække dig.
Og det er også ridderligt.
Slip ham fri!
Han kan synes en have en ringe herkomst -
- men mine historikere har opdaget -
- at han nedstammer fra en gammel, kongelig æt.
Det er min afgørelse -
- og kan som sådan ikke anfægtes.
Hvis jeg må gengælde den venlighed, du engang viste mig. Knæl.
I kraft af den mig af min far, Kong Edward, tillagte myndighed -
- og alle disse vidner...
...slår jeg dig...
...til Sir William.
Rejs Dem, Sir William.
- Kan De dyste? - Hvilket?
Min turnering skal afsluttes. Er De i stand til at kæmpe?
- Eller skal den opgivne kamp tælle? - Jeg er rede.
Det skal jeg meddele Deres modstander.
Se straks efter hans skjold på pladsen.
Tak, Deres Nåde.
Vær hilset, Prins Edward!
Mine herskaber -
- og alle I andre -
- her er sønnen af Philippe de Vitry, søn af Gilles...
- Er du sikker? - Ja.
Det er kun spundet sukker og skocreme.
Det er et lille mål, Will, men sigt mod hans hjerte.
...udføreren af dristige bedrifter, erobreren af talrige kongedømmer -
- grev Aaaa... dhemar!
- Gud, jeg henter sårlægen! - Roland... du er sårlæge nu.
Han har sat spids på den!
Kate, hjælp mig tilbage, ellers har vi tabt.
Det forbandede svin!
Kate, jeg kan ikke få vejret. Jeg kan ikke få luft!
Som jeg sagde... tækkemand.
I hvilken verden kunne du nogensinde have besejret mig?
Et sådant sted findes ikke.
Hun er her, William. Og det er din far også.
Vende skæbnen...
Lad os to danse.
To lanser mod nul. Du må støde ham af sadlen eller dræbe ham.
- Du må have mere polstring. - Nej.
Jeg kan ikke få vejret med den på.
Lanse.
Nej, jeg kan ikke knap holde den.
Fandens!
Sur den fast på min arm.
Wat... sur den fast på min arm.
Gør, som han siger.
I gode folk, jeg fik ikke givet min præsentation!
Men jeg beder jer -
- hør den nu.
Jeg skal lade min tunges veltalenhed hvile -
- og tale ligefrem.
Dage som disse er alt for sjældne til at forsimples med kluntet tale -
- så uden yderligere ståhej...
Undskyld, Deres Nåde.
Her er han, en af jeres egne!
Født et stenkast fra dette stadion, og nu står han her foran jer:
Søn af John Thatcher, Sir William Thatcher!
- Det er dit navn, William. - Ja.
Sir William Thatcher. Din far hørte det.
Gud være med dig, William.
William!
Du er blevet vejet.
Du er blevet målt.
- Og du er helt og aldeles... ...blevet fundet for let.
Velkommen til den nye verden.
Gud nåde dig, hvis det er rigtigt, at han skal gøre det.
William!
Ja!
Han vandt!
Åh, William...
- Jeg må nok skrive noget af det ned. - Det om prinsen og ridderne?
Nej, det hele. Al menneskelig adfærd er inden for kunstnerens virkefelt.
Nej, måske ikke din!